Härmed föreställer jag er drottning Elisabet.
Jag vet att du konspirerar mot kungen.
Du ska få din stund i ljuset. Vi är nära tronen.
Hon är väl bättre än den onda drottningen?
Lancasters drottning mördade min far och min bror.
- Jag var hennes närmaste vän. - Hon vill se sin son bli kung.
- Jasper och jag är ett i allt. - Du är inte gift med Jasper Tudor.
Jag måste ge mig av. Ta hand om din mor.
Jag väntar barn igen. Jag är säker på att det är en pojke.
Vi seglar mot Calais. Nu ligger vi i krig mot "kung" Edvard.
- Jag kan inte segla. - Issy är rädd.
Warwick och George seglar mot Calais. Vi måste gripa in.
Annie!
- Det var en pojke. - Jag beklagar sorgen.
Elisabet väntar barn. Vi måste få en son först.
- Elisabet, vad hände? - Låt mig vara.
Låt mig vara, sa jag!
Förlåt mig, mor.
Hennes barn. Hennes stackars barn...
Tragiska saker händer.
- Barnet kom för tidigt. - Ovädret hjälpte honom inte.
Du visste inte att Warwick tvingade Isabella att följa med ombord.
Det var han som spelade med sitt barnbarns liv.
Och han förlorade. Nu har han ingenting.
- Han är desperat och utblottad. - Det är han.
Han har aldrig var farligare. Att tro att det värsta är över vore dårskap.
Valognes, Frankrike 1470
- Issy? - Förstörd.
- Allt är förstört. - Det ser värre ut än det är.
- Vi klarar oss tills vi kommer hem. - Tror du vi ska åka hem till England?
Var inte enfaldig, Anne. Vi får aldrig se England igen.
Vi är landsförvisade, som den onda drottningen.
Vi är inte alls som hon.
När far har satt George på tronen blir du drottning av England.
Om det inte vore för fars intriger hade jag vaggat min son i famnen nu.
Men jag är ensam.
Du är inte ensam. Du har mig.
Och jag lovar att aldrig lämna dig. Vi kommer alltid att ha varandra.
Jasper hade rätt. Du är en skicklig soldat.
- Han har lärt upp mig väl. - Beredd, my lord?
Ja.
- Din dåre! Vad har du gjort? - Det är bara en rispa.
Inget mer i dag! Det kan bli ett ärr.
- Man ska vara stolt över sina ärr. - Jag ska ta hand om det.
Om du tror att jag är så bräcklig är det tur att jag aldrig blir kung.
Tvivlar du på ditt öde?
- Var har du varit, Warwick? - Jag har ordnat saker.
- Kommer vi att fara hem? - Först ska du gifta dig, Anne.
- Gifta mig? - Jag har inte rådfrågats.
- Jag hann inte. - Med Rikard?
- Min bror? - Nej, givetvis inte.
- Prins Edvard av Lancaster. - Den onda drottningens son?
- Margareta av Anjou är vår fiende. - Planen är att hon blir din svärmor.
Hur skulle det gagna oss?
George, vi måste göra det vi kom hit för att göra: att värva en armé.
- Vi kom för att göra mig till kung. - Jag försökte.
Utan arvinge skulle ingen strida för dig.
De tror att Gud har straffat dig.
Jag förlorade min son på grund av dig.
Om jag kunde göra dig till kung skulle jag det, men det går inte.
Enda sättet att besegra Edvard är att gå samman med Lancaster.
Kung Ludvig stöder oss om vi träffar en uppgörelse med Margareta av Anjou.
Har du blivit vansinnig? Hon har inget att vinna på det.
Att Henrik återfår tronen och följs av hennes son och min dotter Anne.
Menar du att allt jag har gjort, att förråda min bror och mitt hus-
- att allt syftat till att återinsätta den galning vi ville störta?
- Det är enda sättet. - Den satmaran halshögg min far.
- Det finns ett annat sätt. - Tänk efter innan du gör det.
Du kan inte återvända till England. Om du dödar mig har du ingen.
Med mig, Frankrike och Anjou kan du få varenda titel du kan önska dig-
- och mer rikedomar än du kan drömma om.
- Bättre kan ingen erbjuda dig. - Nej, bättre kan du inte erbjuda mig.
Och Anne ska bli drottning.
Hon behöver en ny klänning. Margareta av Anjou bad mig att ta med mig Anne.
Mor, du måste tala med honom. Hur kunde han?
- Edvard av Lancaster är ett monster. - Vad vi vill och behöver är oviktigt.
Ju tidigare du inser att ditt öde ligger i andras händer, desto bättre.
Du är bara en liten del av en mycket större helhet.
Du måste gifta dig med honom. Du hörde själv. Det är vårt enda hopp.
Sir Henry, män har trängt in innanför murarna.
Gå in, Margareta. Här är inte säkert.
- Sir William Herbert. - Sir Henry.
Lämna över förrädaren Jasper Tudor.
Han har flytt. Jasper Tudor finns varken på slottet eller i närheten.
- Er resa är tyvärr bortkastad. - Nej, det är den inte.
Jag beklagar, men jag har tilldelats Pembroke och befälet över Wales.
- Blanda dig inte i, Margareta. - Pembroke Castle tillhör min son.
Så är det tyvärr inte längre.
Vad står det?
Bray visar er till stallen.
- Varför är du sån? - Tig.
Gör nåt för en gångs skull. Jasper hade gjort det.
Det är inte bara din son som trånar efter honom. Förbered gästrummen.
Men nu är väl vi gästerna.
Herregud, hon är här.
Jag visste att jag skulle se er på knä igen, lord Warwick.
Ers nåd, ända sen jag var en pojke har jag känt mig manad...
- Att tjäna England. - Att frånta min man tronen?
Att fängsla honom som en brottsling-
- och tvinga mig och min son att gömma oss.
Var det att tjäna vårt land?
- Jag var blind för andras motiv. - Ni är för godtrogen, Warwick.
Jag vet nu att Gud satte Henrik på tronen och er vid hans sida.
Den uppenbarelsen kommer lägligt. Stanna där ni var.
Här är en bit av Sanna korset-
- med fläckar från Jesu Kristi blod och tårar.
Lägg handen på den och svär igen.
Jag, Richard Neville-
- svär att vara er trogne tjänare från denna dag tills jag dör.
Jag tar er i min tjänst. Visa nu upp flickan.
Du ska alltså gifta dig med min son?
Kom.
Inte mycket att arbeta med. Inte sant?
- Hon får väl duga, antar jag. - Alldaglig flicka.
Hon är lydig, Ers nåd.
Hon blir i alla fall lätt att tygla till skillnad från Elisabet.
- Besvärlig kvinna. - Hon är en häxa.
- Varför sitter hon då på min tron? - Inte länge till.
Men ni måste skicka arméer. Edvard hör snart nyheten om vårt förbund.
Låt mig påpeka att före bröllopet måste och gör jag ingenting.
- Påven måste dessutom ge dispens. - Men jag måste avsegla omedelbart.
Det är klart. Så att ni kan återinsätta min man.
Ensam?
Ni har just svurit trohet till mig. Det här är er chans att bevisa det.
Far till England och återinsätt min man på tronen.
Var kungamakare ännu en gång, och när ni har säkrat London-
- kommer jag och säkrar resten av landet.
Tillsammans ska vi krossa Edvard för gott.
Lord Warwick tror väl på mitt ord?
Självklart.
Får jag ge er ett råd?
För att bekämpa skadedjur måste man bränna deras bo.
Ta hand om bedragaren Elisabet när ni kommer till England.
Om hon får en son är hon farligare än alla Edvards arméer.
Edvard.
Warwick har gått rakt i Margareta av Anjous famn.
- De planerar ett förbund. - Du måste läsa det här.
Det är från Burgund. Anne Neville ska gifta sig med Edvard av Lancaster.
Det är sant.
- Hur kan ha ge monstret sin dotter? - Efter allt den kvinnan har gjort.
- George tjänar inget på det. - Han hatar mig.
Driver hatet honom, Rikard?
- George drivs av sin ärelystnad. - Den kvinnan slet vår far i stycken.
Warwick använder sig av Anne för att förbinda dem och återinsätta Henrik.
Warwick lärde mig att strida och vinna-
- och straffa henne för det hon gjorde.
Nu är han på hennes sida! Betydde det ingenting?
- Warwick vet inte vad lojalitet är. - George kan inte vara nöjd.
Han lär knappast ha förespått det.
Att hålla ifrån sig både Margareta av Anjou och Warwick blir svårt.
- Det är ett livsfarligt förbund. - Vi måste försvaga det.
Drottningen vill tala med hertiginnan i enrum.
Då får drottningen vänta länge.
Det gäller er son Georges svek.
Ni känner till att han har allierat sig med Margareta av Anjou?
Ni kan tala inför lady Sutcliffe. Vi har inga hemligheter för varandra.
Vi går rakt på sak, det vidriga ryktet ni sprider om min son.
- Ni har alltid svartmålat honom. - Det gör han bra på egen hand.
- Det är svårt, men ni måste förstå... - Nej, ni måste förstå.
Han var knappt elva år när hans far mördades av den hondjävulen.
- Har ni en aning...? - Det har vi.
Jag förlorade både make och son på ett lika brutalt och meningslöst vis.
Ska vi tävla i smärta?
- I vem som har lidit mest? - Vi vill bara förhindra mer lidande.
Vi ljuger inte. Tala med kungen.
Han kan intyga det. Warwick och George vill återinsätta Henrik.
- Då tvingas Edvard avrätta sin bror. - Och George dör med en röd ros.
Även om Warwick vinner tjänar George inget på det.
Warwick ska gifta bort dottern Anne med Edvard av Lancaster.
Han kommer att ärva kronan. George blir aldrig kung. Allt var förgäves.
Han måste känna sig vilsen och att han inte har nåt val.
Men ni... Ni menar att han har det?
Edvard skulle välkomna honom hem. Om George bara visste det.
- George... - Kungamakaren.
Det här är under din värdighet.
Har du nån nytta av mig?
- Är det allt? - Lämna oss ensamma.
Jag har aldrig önskat annat än en York-kung.
Men vi har slut på alternativ.
Jag måste övertyga Ludvig om att vi kan behålla tronen.
Skulle du vara illojal mot mig, som din bror var?
Nog är du bättre än Edvard?
För att ge tillbaka Lancaster tronen behöver du stöd från York-sidan.
- Jag är fortfarande en son av York. - Det är därför vi måste stå enade.
Att värma din hustrus säng vore bättre. Jag behöver en dotterson-
-och du en arvinge.
- Vi ger oss av i morgon. - Ingen brådska.
Jag förstår hur svårt det måste vara att förlora Pembroke.
- Det måste ske. - Det var inte min mans hem utan mitt.
Men det varar inte länge. Huset York förgör sig själva. Det är Guds vilja.
Margareta...
Jag har gått över döende som ropat på sina mödrar. Några i Henriks ålder.
- Hur kan det vara Guds vilja? - Ni stal tronen.
Men ni förlorar. Kung Henrik blir återinsatt.
Min son återvänder hit till sitt slott och hem.
Han kommer inte att behöva återvända.
- Förlåt? - Henrik följer inte med er.
- Förlåt? - Jag blir hans förmyndare.
- Vem har beordrat det? - Huset York.
Var det hon? Hon är en häxa.
Det är förräderi. - Ni borde tysta er fru.
Lugna dig, Margareta.
- Det är inget umbärande. - Min son följer med mig.
Nej. Att ni sporrade Richard Welles var ett stort misstag.
- Är det så jag ska straffas? - Ett allvarligt misstag.
Är det så jag ska läras en läxa? Ska han tas som en docka från en flicka?
Han är min son.
- Han är min son! - Det räcker, mor!
- Det här är extremt. - Jag har mina order.
Er hustru anses vara landsförrädare. Hon får inte uppfostra sin son.
Det kommer inte att ske nån åsiktsändring i den frågan.
Lady Isabella och lady Anne. Ni har besök.
- Lady Sutcliffe! - Jag vill bara tala med er.
- Vad gäller det? - Jag har bud till lady Isabellas man.
Det är för farligt att gå till honom. Tillåt mig att tala med er.
- Ni kan tala med oss båda. - Hertiginnan Cecily har sänt mig.
Frukta inte. Hertiginnan meddelar att om George vill återvända-
- så kan han det. Hans bror kung Edvard skulle välkomna honom.
- Komma hem? - Ja. Visst är det goda nyheter?
Hertiginnan bad mig också säga att hon sörjer förlusten av sin sonson.
Hon förfärades över er pärs.
Ni borde vara hemma nu bland vänner och närstående.
- Jag vill komma hem. - Det går ju inte.
Jag måste gå. Framför ni det till er man?
- Tror du George går med på det? - Nej.
Men om, och om du gifter dig med Edvard av Lancaster blir vi fiender.
- Jag står inte ut med att lämna dig. - Det är tråkigt att ta farväl.
Jag ska ta hand om honom. Min son Thomas är bara två år yngre.
Jag ska behandla honom som min egen son.
Du är bara min son. Minns att du är hos fienden.
Knäböj, men tänk på ditt svärd.
Gud ska skydda dig, för du är Henrik Tudor och en dag ska du bli kung.
Jag skickar efter er när det är säkert.
- Hoppas att Anjou inte bedrar dig. - Tvivlar du?
Vi seglar av, men inte hon. Vi tar risken.
Att nå fram innan Edvard får landet mot oss ligger i allas intresse.
- Nu är det din kamp. - Kanske det.
Men som du så gärna påpekar har jag inget val.
Farväl, min make.
Må bröllopet äga rum snart. Behaga din man och din nya drottning.
Ja, far.
- Vet du att Warwick har avseglat? - Vi tror att han landstiger i norr.
Kanske inom några dagar.
Jag har kallat Rikards armé utanför London.
Det sägs att Margareta av Anjou ska landstiga efter Warwick i söder.
Jag måste krossa Warwick och sen försvara London.
- Vem är det som har berättat det? - Jag har fått bud från George.
Han ska landstiga med Warwick men byta sida när slaget börjar.
Tror du på honom?
Jag vet inte. Men jag vill det. Han är fortfarande min bror.
Ta med dig flickorna till Towern och förbered födseln där.
Bege er till Towern, Elisabet. Jag kommer så fort jag kan.
- När? - När jag har vunnit.
Inget från Henrik, Margareta.
- Han har varit med om mycket och... - Har viktigare saker för sig.
Han anpassar sig.
Jag väntar hela dagarna på brev från min son.
Som flicka drömde jag om att bli en storhet.
Ett helgon. Jag ville gå i kloster och bli helgon.
Jag var tvärtom. Far ville att jag skulle bli kyrkoman, men inte jag-
-så jag sa att jag var besatt.
Du ville bli helgon och jag syndare.
Vad är det?
Tror du...
...att vi straffas för andras synder även om vi inte syndar?
- För våra föräldrars synder? - I så fall går Henrik säker.
- Frommare kvinna än du finns inte. - Jag talar inte om Henrik.
- Vem talar du om? - Min far begick en stor synd.
Han trodde att han kunde leka Gud.
Han hängde sig.
Tror du att du straffas för det?
Det har jag redan blivit. Min son har tagits ifrån mig.
Gud straffar dig inte för hans synder.
Jag önskar att jag kunde tro på det.
Margareta...
Vi behöver inte vänta på brev från Henrik. Jag far dit med dig.
- Vad gör du? - Hon har skickats efter.
- Far du till England? - I kväll.
Mitt bröllop, då? Jag behöver Issy.
- Din far vill ha Isabella hos George. - Han litar inte på honom.
- Jag ska vara hans spion. - Du får inte skilja på mig och Issy.
- Jag klarar det inte utan henne. - Vi måste göra som din far säger.
- Snälla mor. - Mitt giftermål var också ett avtal.
Precis som för dig.
Jag var också rädd. Skräckslagen. Men jag visste att det var min plikt.
Jag visste att det skulle göra släkten glad. Det var mitt syfte.
Nu är det ditt syfte.
Du lär dig att tycka om honom. Kom ihåg att han blir kung. Det hjälper.
Henrik.
- Mor. - Vart för ni honom?
Warwick närmar sig England. Jag ska tåga norrut med Edvards armé.
Henrik kan inte strida för York.
- Sir William är hans förmyndare nu. - Ni förstår inte.
Henrik Tudor kan inte strida för York. Det är mot Guds vilja.
- Vi måste ge oss av. - Gör det inte!
Jag blir straffad. Det blir jag.
- Vem där? - Det är vi, mor. Thomas och Richard.
Mina pojkar.
Var är min man?
Han är välbehållen.
- Nånting har hänt. - Warwick landsteg inte i norr.
Han överrumplade oss utanför London.
Kungen flydde till Flandern med sin bror Rikard och Anthony.
- Anslöt sig George till Edvard? - Vi var inte beredda för strid.
- Det hann inte bli nåt slag. - Vi vet inte på vems sida George är.
Är Edvard fortfarande kung?
Och jag är inte längre drottning.
Vi är inte säkra.
Vi svävar i fara. Jag måste skicka efter min mor från Grafton.
Vad är det? Vad har ni hört?
Warwick har redan begärt att mormor ska gripas.
Hans män kom till Grafton och tog henne med sig.
Har hon gripits? För vad?
Häxeri.
Nej.
Slottet i Amboise, Frankrike
Ja?
- Ers nåd skickade efter mig. - Din far har landstigit i England.
Edvard har flytt.
Min Henrik blir kung igen.
- Äntligen en god nyhet. - Ja, och dispensen har kommit.
Ni ska gifta er omedelbart. Nu börjar det.
Anne Neville.
Är det inte otroligt?
Du var min största fiendes dotter.
Nu ska du gifta dig med min son.
Jacquetta hade rätt. Ödets växlingar upphör aldrig.
Fort, pojkar. Han kommer.
- Vad händer? - Vi har ont om tid.
Bedragaren Edvard har flytt. Öppna i kung Henriks namn.
Han är redan här, mor.
Skynda på.
- Den här vägen. - Tack. Det glömmer jag inte.
Skynda er.
Kom.
Var är hon?
Hon har sökt tillflykt. Westminster Abbey är hennes enda hopp.
Hon har inga vänner som skyddar henne.
Är hon säker eller bryter du mot fredade platser lika lätt som löften?
Hon är säker. Så länge hon stannar där.
Och inget av det här har varit lätt.
Välkomna! Jag har kallat till denna rättegång i syfte att bevisa-
- att giftermålet mellan kung Edvard och drottning Elisabet var ogiltigt.
Jag vill bevisa att det inte var ett giftermål utan en förtrollning-
- framkallad med häxeri utövat av den här kvinnan.
Drottningens egen moder.
Det här är James Friars. - Hur känner mr Friars den åtalade?
- Jag var vän med hennes son Anthony. - Jag har aldrig sett honom.
- Har ni varit på hennes gods Grafton? - Många gånger.
- Var ni där veckan efter bröllopet? - Ja.
Vad hittade ni på marken den dagen?
När jag skulle ge mig av sparkade min häst på nånting i jorden.
Jag hittade nåt som låg begravt där.
Två dockor. Mycket små och av bly.
En kvinna och en man, hopbundna med metalltråd.
Det var dessa ni hittade.
- Det stämmer. - Två avbilder i bly.
Sammanbundna i en djävulsk förening med metalltråd.
Förnekar ni det?
Det är klart att jag gör.
Tack.
Om en häxa är i stånd till de mest onda gärningar-
- och en häxa gör vad som helst utan hänsyn till andras lidande-
- då finns en häxa i salen, lord Warwick, men inte jag.
Är det ert enda försvar?
Jag vill kalla ett vittne som kan vitsorda mig.
Med vilket namn?
Margareta av Anjou, er smorda drottning.
- Vad sa ni? - Det hörde ni nog.
Jag ledsagade Margareta till England när hon gifte sig femton år gammal.
Jag bar hennes släp vid kröningen och var med när hon födde sin son.
Jag var hennes närmaste vän.
Om jag kommer till skada är det ert huvud hon sätter på en påle.
Var så säker på det.
Kom och titta vem som är här.
Henrik?
- Vad har hänt? - Jag har färdats i flera dagar.
Berätta.
När vi nådde Yorks armé hade Warwick redan överrumplat dem.
- Edvard tvingades ta till flykten. - Var är sir William?
Warwicks män drog ner honom från hästen.
Sen dök Warwick själv upp ur tomma intet.
De höll fast sir William. Han bönade och bad.
Men de lyssnade inte, och Warwick höjde sitt svärd.
- Herregud. - Sen stod jag på tur.
De släpade fram mig till Warwick och hans blodiga svärd.
Plötsligt utropade jag:
"Jag är Henrik Tudor. Jag är Henrik Tudor!"
Warwick sänkte genast svärdet och sa till dem att släppa mig.
Ditt namn räddade dig.
Ditt namn.
Ja. Du hade rätt.
Jag är Henrik Tudor, arvinge till Lancasters tron.
En dag ska jag bli Englands kung.
Förlåt att jag tvivlade på mor. Jag lovar att aldrig göra det igen.
Och från denna dag ska jag alltid lyda dig.
Så ja. Det är inte mycket att dölja.
Ligg på det här.
Upp med dig.
Jag måste veta att det fullbordats.
Du ska blöda.
God natt, min son.
God natt, mor.
Jag vet inte vad man ska göra. Ingen har berättat.
Du ska inte göra nåt. Du ska bara ligga där.
Det är bäst att du inte säger nånting.
Påminn mig inte om vem du är.
Jag står inte ut med tanken.
Frukta inte. Vi har kommit för att återbörda er till er rätta plats.
Gud bevare er, kung Henrik.
Kom, så jag får titta på dig.
Vad har du gjort, va?
- Gud bevare konungen. - Gud bevare kung Henrik.
Mor?
Gud, inte nu.
Thomas, du måste tillkalla en jordemor.
- Du måste vara nöjd, Warwick. - Ja, allt gick enligt planen.
Förutom att Margareta inte har avseglat och Edvard är på fri fot.
Bekymrar det dig inte, Warwick?
Vad ska jag göra, mor? Berätta.
Gråt inte. - Lyft upp henne.
Vill du träffa kungen?
Vem är det? Var försiktig, Richard.
- Mormor. - Var är hon?
- Mor? - Jag är här. Var inte rädd.
Gud bevare konungen.
- Varför frigav han dig? - Jag hotade med Margareta av Anjou.
Det kommer! Det är för tidigt.
Ers nåd.
- Det är för tidigt! - Nej.
Tillåt mig presentera min son Henrik Tudor.
Du är beredd, och det är barnet också.
Kom, lilla barn.
Det är en pojke!
Du har en son, en prins av York.
Så ja.
Översättning: Erik Swahn www.broadcasttext.com